Габриела Цанева
Денят отвори бялата си паст…

chitanka.info

Денят отвори бялата си паст —

в утробата си гладна ме погълна.

И няма път назад.

И няма път навътре.

Сред острите му зъби съм —

ще бъда смляна.

Нощта отвори черната си паст

и ме изплю.

Слузта се стича

по бялото ми тяло.

Навън е бяло.

Навън е бяло.

И сняг по мене пада.

Затрупа ме студът —

в утробата си ме погълна цяла.

И няма път назад.

И няма път навън.

Сред острите му зъби съм.

Окаменях —

ще бъда натрошена.

27.01.1996

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.